Asetu makuulle.
Tuntuu kauhealta.
Se on vain eläimen rasvaa. Stimuloi tuoksuasi.
Luoden parfyymia?
Myönnä vain, saat tästä jotain värinöitä.
- Eikö niin? - Nautin työstäni.
Pidä käsivarsi paikoillaan.
Et kai aio sitoa minua?
Ojenna käsivartesi.
- Olen tavannut monia outoja miehiä... - Nyt vain -
rentoudu.
Pyhä Äiti, mikä tuo on?
- Kaavin rasvan tällä pois. - Oletko hullu?
Käskin sinun rentoutua. Pilaat kaiken.
Peloissasi haiset ja silloin parfyymisi menee pilalle.
Sain tarpeekseni.
Painu ulos! Tässä, ota rahasi.
Valelet ylleni tätä mönjää. Olenko joku jouluhanhi?
Painu ulos täältä!
Puhalla ne nopeasti ennen kuin ruusut sulavat.
- Ruusut eivät voi sulaa, isä. - Nämä kyllä voivat.
Haluaisin ehdottaa maljaa -
kunniavieraallemme, Hänen Ylhäisyytensä, Montesquieun markiisille.
Kukoistakoon kaupankäyntimme.
Kiitän kaikkia ja pyydän kunniaa -
saada ensimmäisenä osoittaa onnitteluni kauniille tyttärellenne -
ja ojentaa hänelle tämä pieni osoitus kiintymyksestäni.
Se on kaunis.
Kaunis.
- Olen erittäin otettu, Teidän Arvokkuutenne. - Teidän Arvokkuutenne?
Toivoin, että olisimme jo tuttavallisempia.
- Leikitään kuurupiiloa. - Tehdään niin.
Kaikkien pitää osallistua.
Miehet etsivät naisia.
Hienoa!
Laskekaa minut alas. Pyydän.
Nyt ei voi paeta.
Leikki loppui.
Laura?
Aika mennä sisälle.
Laura?
- Albine? - Franoise?
Laura, oletko nähnyt kaksosia?
En leikin alkamisen jälkeen.
Albine? Franoise?
- Albine? Franoise? - Jacques?
- Tuonne. - Te kaksi minun mukaani.
Teidän Ylhäisyytenne. Tänne.
Albine! Franoise!
Käskin sitä ääliötä monta kertaa laittamaan nämä valmiiksi.
Älä solvaa poikaa.
Tapan sen hyödyttömän viemärirotan!
Grenouille!
Mitä sinä teet? Miksei enfleurageen kasvilavat...
- Niin, mestari? - Tarkoitan, -
voisitko mitenkään valmistella enfleurageen kasvilavat, Jean-Baptiste?
Tietenkin, mestari.
Katsokaa!
Hienoa.
Ulkonaliikkumiskielto? Oletko hullu?
Jasmine voidaan hakea vain pimeän tultua, tiedämme kaikki sen.
Tämä saattaa pilata liiketoimemme.
Teidän kaikkien!
Oletan, että seuraavaksi on kyse omasta tyttärestänne.
Tietenkin ulkonaliikkumiskielto on välttämätön, mutta mies pitää saada kiinni.
Ainoa keino on ymmärtää hänen ajatustenjuoksuaan.
- Sitä mitä hän haluaa. - Se kaiketi on ilmeistä.
- Käytä mielikuvitustasi. - Jospa kertoisin, että kaikki paitsi -
- prostituoitu menivät hautoihinsa neitsyys tallella. - Mistä sinä sen tietäisit?
Kuolinsyytutkija tutki jokaisen tytön ja he kaikki olivat yhä neitsyitä.
Olettaen, ettei ensi kertaa tule.
Jos ulkonaliikkumiskielto otetaan käyttöön, voimme joutua vararikkoon turhan takia.
Aiommeko siis odottaa, kunnes hän on tappanut kuusi, seitsemän tai kahdeksan?
- Luoja paratkoon. Se on Pauline. - Ulkonaliikkumiskielto! Kaikki koteihinsa!
Ulkonaliikkumiskielto. Takaisin sisätiloihin.
Herrasväki.
Tosiasia on se, ettei poliisi mahda tälle mitään.
Ehdotan, että pyydämme apujoukkoja Pariisista.
Pariisi ei ole sen viisaampi kuin mekään. Pidätetään jokainen mustalainen, kerjäläinen.
- Sekä jokainen vaimoton ja perheetön mies. - Kuunnelkaa.
Meidän täytyy ajatella samoin kuin tämä mies.
Kaikki hänen uhrinsa olivat tavattoman kauniita.
Tiedämme, ettei hän tahdo viedä heidän neitsyyttään, joten vaikuttaa siltä, -
että hän tahtoo itse kauneuden. Aivan kuin hän yrittäisi kerätä jotain.
Jospa hänen kiihkeä halunsa on keräilijän tapaista.
Minkä keräilijä?
- Hiuksienko? - Ulos! Ulos kaupastani!
Murhaava roisto!
Mitä ikinä se onkaan, -
en usko hänen lopettavan murhaamista ennen kuin kokoelma on täydellinen.
Tämä mies on paholainen. Varjo, jota vastaan ei voi taistella ihmiskeinoin.
Vaadin, että piispamme julistaa hänelle kirkonkirouksen.
Mitä hyötyä siitä olisi?
Etkö usko Pyhän Äitimme kirkon mahtiin?
Tässä ei ole kyse uskosta. Ulkona juoksentelee murhaaja -
ja meidän pitää napata hänet käyttämällä Jumalan antamaa järkeämme!
Ennen kuin nöyrrymme kirkon armoon, nämä murhat eivät lopu.
Grassen kansalaiset, täten ilmoitamme, että tämän murhaajan, -
sisimpämme paholaisen kohtaloksi on koitunut kirkonkirous.
Tämä turmeltunut hirviö ei ainoastaan ryöstänyt kaupungin -
nuoria ja kauniita tyttäriämme, -
vaan myös hänen mielipuolisten tekojensa takia -
on saattanut kaupankäyntimme, elantomme ja jopa -
olemassaolomme ainaisen pimeyden partaalle.
Täten julistamme, että tämä alhainen käärme, -
halveksittava otus, sisimpämme katala paholainen -
tästä lähtien pyhästi karkotetaan pyhästä läsnäolostamme ja -
kieltäydytään ripittämästä Pyhän Äidin kirkossa, -
kuin saatanan opetuslapsen, sielujen murhaajan.
Myrkyttynyt jäsen, uskon ulkopuolinen, -
manaaja, piru, noita -
ja kirottu vääräuskoinen.
Voi Luoja, armeliaimmassa hengessäsi, -
syökse ukkosen pauhut hänen päänsä päälle -
ja salli paholaisen tehdä hänen luistaan lientä.
- Aamen. - Herrani! Herrani!
Ihme on tapahtunut. Hän on jäänyt kiinni. Hän on jäänyt kiinni.
Herrani, paholainen on jäänyt kiinni.
Grenoblen kaupungissa. Hän on tunnustanut kaiken.
Hän on tunnustanut kaiken!
Halleluja!
Ylistystä Jumalalle! Kiitämme häntä rukouksiemme kuuntelemisesta -
ja niihin vastaamisesta. Aamen.
Lue raportti. Hän ei voi olla sama mies.
Hän tunnusti kaiken. Mukaan lukien Grassessa tapahtuneet murhat.
Niin. Kidutuksen alaisena.
Katso. Hän myöntää kuristaneensa, repineen heidän hiuksensa ja häpäisseen heidät.
Grassen tytöt oli tapettu yhdellä iskulla takaraivoon.
Heidän hiuksensa oli leikattu varoen, eikä yhtäkään heistä oltu häpäisty.
Antoine. Me kaikki olemme onnellisia, että se on ohitse.
Anna sen olla.
- Isä, mikä hätänä? - Menemme nyt kotiin.
- Miksi? Minulla on hauskaa. - Älä väitä vastaan...
Lopeta! Aion...
Laura!
Pois tieltä! Laura!
- Laura! - Isä.
Olen pahoillani.
Pidät minua varmaan typeränä, mutta yritä ymmärtää, -
- olet kaikkeni. - Ei sinun tarvitse selittää, isä.
- Jos sinulle tapahtuisi mitään... - Tiedän.
Mutta et voi huolehtia kaiken aikaa.
Kauniita unia, kultaseni.
Kauniita unia, isä.
Laura!
Isä, mikä hätänä?
Avasitko ikkunan?
En. Miksi?
Toimita tämä kirje Montesquieun markiisille viipymättä.
Pysy vuorien pohjoispuoleisella tiellä.
- Joko herra Richis lähti? - Kyllä.
- Mihin suuntaan? - Pohjoiseen.
- Oletko varma, ettei etelään? - Näin omin silmin.
Miksi haluat tietää?
Sanoin pohjoiseen. Pohjoiseen!
Grenouille?
Voi Luoja!
- Hyvää iltapäivää, herra. - Hyvää iltapäivää. Onko teillä muita vieraita?
- Ei, herra. - Haluaisin ottaa kaikki huoneet täksi yöksi.
Tietenkin, herra.
Huomenna aamunkoiton aikaan, haluamme kyydin Iles de Leriniin.
- Ei täällä ole kuin munkkeja... - Olen tietoinen siitä.
Hyvä on, herra.
Paras huoneemme, neiti.
- Upealla näköalalla. - Pieni hetki.
Hyvä. Onko teillä huonetta tämän vierestä?
- Kyllä, mutta näköala ei ole kummoinen... - Näköalalla ei ole väliä.
Isä, kertoisitko minulle mistä on kyse?
Et ole puhunut sanaakaan.
Miksi kaikki tämä salailu?
Viime yönä näin unta, että olit kuollut.
Murhattu. Kuten ne muut tytöt.
Ja uskon, että murhaaja on vielä vapaana.
Kaikki hänen uhrinsa olivat nuoria ja kauniita. Kuka olisi kauniimpi kuin sinä, Laura?
Mikä ikinä hänen mielipuolinen suunnitelmansa onkaan, se ei ole valmis ilman sinua.
Kirjoitin markiisille ja vastasin myöntävästi hänen kosintaan sinun puolestasi ja pyysin, -
että häät pidettäisiin mahdollisimman nopeasti.
Siihen asti pysyt luostarissa.
Senkö takia, että näit painajaista?
- Olen tehnyt päätökseni. - Mutta en edes rakasta häntä.
Valitettavasti meillä ei ole valinnan varaa.
- Isä. - Se on jo järjestetty, Laura.
Jaloillesi ja kädet ylös!
Miksi tapoit tyttäreni?
Miksi?
Tarvitsin häntä.
Miksi tapoit tyttäreni?
Minä vain -
tarvitsin häntä.
Hyvä on.
Mutta muista tämä.
Minä katselen sinua, -
kun makaat ristillä kahdentoista lyönnin murskatessa raajojasi.
Ja kun väki on kyllästynyt kiljumiseesi ja tekee lähtöä kotiin, -
kiipeän läpi valuneen veresi -
ja istahdan vierellesi.
Katson syvälle silmiisi -
ja pisara pisaralta -
valutan niihin inhoni, -
kuin polttavan hapon.
Kunnes -
lopulta -
menehdyt.
Mitä luulet heidät tekevän hänelle?
Murskaavat varmaan hänen jokaisen luunsa rautatangolla.
Likainen sontaläpi!
Läskipää!
Katsokaa, sieltä hän tulee!
Avatkaa kahleet.
Riittää!
Tuokaa hänet lavalle.
Mikä tuo on?
Onko hän tulossa? Mitä tapahtuu?
Tämä mies on syytön.
- Hän ei tehnyt sitä, mahdotonta! - Hän on syytön!
Enkeli...
Tämä ei ole mies, vaan enkeli!
Grenouille!
Minua et kykene huiputtamaan!
Anna anteeksi, -
poikani.
Grassen asukkaat heräsivät hirvittävään kankkuseen.
Monelle heistä kokemus oli niin kammottava, niin salamyhkäinen, -
niin heidän moraalikäsitystään vastaan, että he kirjaimellisesti pyyhkivät sen muististaan.
Kaupunginvaltuuston istunto oli iltapäivällä ja poliisiluutnantille -
annettiin käsky aloittaa välittömästi tuoreet tutkimukset murhista.
Seuraavana päivänä Dominique Druot pidätettiin, -
koska hänen takapihaltaan uhrien vaatteet ja hiukset löydettiin.
14. tunnin kidutuksen jälkeen, Druot tunnusti kaiken.
Joten tapaus oli käsitelty.
Silloin Grenouille oli jo puolimatkassa Pariisiin.
Hänellä oli yhä tarpeeksi parfyymia vaikka orjuuttaakseen halutessaan koko maailman.
Hän voisi kävellä Versaillesiin ja kuningas suutelisi hänen jalkojaan.
Hän voisi kirjoittaa Paaville tuoksuvan kirjeen ja julistaa itsensä uudeksi Messiaaksi.
Hän voisi tahtoessaan tehdä kaiken sen, ja enemmänkin.
Hänellä oli rahan, kauhun tai kuoleman mahtia vahvempi voima.
Näkymätön voima käskeä ihmiskunnan rakkautta.
Vain yhtä asiaa parfyymi ei voinut tehdä.
Se ei saanut hänestä ihmistä, joka kykeni rakastamaan ja olemaan rakastettu kuten muut.
Joten helvettiäkö siitä, hän ajatteli. Helvettiäkö maailmasta, -
parfyymista, hänestä itsestään.
Kesäkuun 25. 1766, noin yhdentoista aikaan yöllä, -
Grenouille saapui kaupunkiin Port d'Orlansin kautta.
Ja kuin unissakävelijän, -
hänen hajumuistinsa toi hänet takaisin paikkaan jossa oli syntynyt.
Enkeli.
Rakastan sinua.
Ja eipä aikaakaan, niin Jean-Baptiste Grenouille -
oli hävinnyt maankamaralta.
Lopetettuaan, he tunsivat onnellisuuden puhtaan hehkun.
Ensimmäisen kerran elämässään, he uskoivat tehneensä jotain -
sulasta rakkaudesta
Täällä!
Katso!
Takki.
- Viedään se kotiin. - Sinä voit pitää sitä.